Text hämtad från www.Undertexter.se
- ETT RUM MED UTSIKT -
Det här är inte alls vad vi förväntade oss.
Signoran skrev "rum åt söder med utsikt". I stället får vi-
-rum åt norr utan utsikt...
Nu måste vi byta om, annars missar vi middagen dessutom.
Hon hade ingen anledning att göra det.
Du borde ha fått utsikt.
Det måste även du ha.
Det borde man göra en pjäs av.
Mellan osnyggheterna i London och Prato finns en stor bukt.
Lämnar man färdvägen lär man känna landet och får se småstäderna-
-Gubbio och Gallutso...San Gimignano, Monto Regioni.
En blandning av det primitiva och det klassiska.
Miss Pole, inte dricker ni väl lemonad? Ställ undan det ögonaböj.
Lemonad är inte bra för magen.
Jag ska meddela signoran att nästa lediga rum åt söder blir ditt, Lucy.
-Varför inte ditt, Charlotte? -Nej, du ska få det.
Köttet har kokats.
Helt smaklöst.
I Monteriano får man träffa de oförstörda italienarna.
Var det inte där vi såg blåklinten, Teresa? En hel matta av dem.
-Det var förtjusande. -Blåklinten är den finaste blomman-
-inte sant, miss Lavish? -Jag föredrar rosor eller tulpaner.
Din mor förlåter mig aldrig, om jag får utsikten. Den ska du ha.
Vi har ingen utsikt.
Jag har utsikt...och George med. Min son George.
Ni kan få våra rum, så tar vi era rum.
-Visst kan väl ni ta våra? -Tack, men det kan vi inte göra.
-Vi måste... -Lucy.
Kvinnor vill ha utsikt, inte karlar. - George, övertala dem, du.
Visst ska de ha rummen.
Vi kan lämna rummen på en kvart. Var förnuftiga, vet jag!
Jag struntar i vad jag ser utanför. Det är inombords fåglarna sjunger!
Lucy...
Låt dem få sin utsikt, om de vill. George, gå efter dem.
En sån omöjlig människa.
-Han ville vara snäll. -Jag tar hand om honom.
Charlotte, du handlade fel!
I morgon byter vi pensionat.
Det är mr Beebe.
Vi kan inte byta nu.
Mr Beebe, känner ni inte igen oss? Miss Bartlett och miss Honeychurch.
-Hur står det till? -Ni ska visst bli vår kyrkoherde?
Jag flyttar in i prästgården vid Summer Street i juni.
-Vi tyckte så synd om er. -Mr Emerson är så taktlös.
Han menade väl. - Herrn och hans son erbjöd oss sina rum med utsikt.
-Synnerligen ofint. -Ofint kan vara så vackert.
Jag är duenna åt min unga kusin och det vore väldigt allvarligt-
-om jag utsatte henne för totalt främmande människor.
-Så farligt är det väl ändå inte? -Där hör du, Charlotte.
Jag borde alltså ha tackat ja? Har jag varit trångsynt?
Jag ställer gärna upp som medlare gentemot mr Emerson.
Han värdesätter inte sina rum, men tror att ni gör det.
Det är dina önskningar som betyder någonting, kära Lucy.
Visst kan jag få herrarna att lämna sina rum.
-Vill ni tala om för mr... -...Emerson...
...att vi antar erbjudandet.
-Jag vill personligen tacka er far. -Tyvärr, han ligger i badet.
Jag tänkte ge dig det större rummet, men det var unge herrns.
Jag vet vad saker och ting kan leda till.
Vad betyder detta?
Lucy, nu måste du klä dig.
-Ni tyckte om blåklint, sa ni. -Så snällt!
Det är er typ av blommor. Ni får sätta dem i håret.
De bekommer damer så väl.
-Får jag drista mig att säga en sak? -Mr Beebe, ni låter som miss Lavish.
-Skriver ni också på en roman? -I så fall var ni hjältinnan...
"Om miss Honeychurch lever som hon spelar, blir det spännande värre."
"Både för oss och för henne."
Mor vill inte att jag spelar Beethoven - jag blir så sur efteråt.
-Ska ni inte spela mera? -Nej, jag går ut.
Ensam? Är det klokt?
Om man var klok kunde man ha stannat hemma på Summer Street.
Jag går inte långt, jag lovar.
-Vad är fatt med miss Lucy? -För mycket Beethoven.
-Hon spelade så vackert. -Ni har blommor i håret.
Bronset är från turkiska kanoner. Togs av San Stefanos riddare.
Vänta ett slag. Låt mannen gå, annars måste jag tala med honom.
Elakt, men man borde vara sparsam med brittiska turister.
I Santa Croce utan resehandbok
Fröken, denna inte bra. Ni gå och se de Giotto, Peruzzi, Bardi.
Nej, tack.
-Jag tala engelska mycket bra. -Gå härifrån, är ni snäll.
Där genomgår han en rättegång inför Sultanen. Och här...
God morgon, mr Eager. Nu slapp jag själv leda en rundvandring.
Här är han på dödsbädden...
Mr Eager är vår engelske präst i Florens.
Tyvärr förstördes målningarna vid restaureringen...
Titta, tjockisen där uppe måste väga lika mycket som jag!
Betänk att denna kyrka byggdes i den sanna tron...
I sanna tron? Arbetarna fick inte betalt.
Ursäkta, men kyrkan är en aning liten för att ta två grupper.
Här finns plats åt oss alla!
Kära nån...
Pojkstackarn är klyftig, men väldigt virrig.
-Varför skulle han vara det? -Han har växt upp-
-fri från vidskepligheten som får människor att hata varann.
Jag måste gå.
Ni behöver inte bli förälskad i honom, men försök hjälp honom-
-att sluta grubbla...
På vad? Jo, på universum.
-Jag tror inte på världssorg. Gör ni? -Nej, inte alls, mr Emerson.
Låt då min son inse att som svar på alla frågor finns ett "ja"!
Har er son nån hobby? Jag glömmer mina bekymmer när jag spelar piano.
Ursäkta, men min kusin blir så orolig om jag inte kommer hem.
-Stackars flicka. -Jag känner mig lyckligt lottad.
Tack och adjö.
En sån förtjusande vinkärra.
Jag älskar mörka gränder...
De är bönder, allesammans.
Vi har minsann gått vilse.
Miss Bartlett, inte kika i boken. Två ensamma kvinnor i okänd stad.
Det kallar jag äventyr, det. Vi får driva omkring.
-Man ska vara öppen, som miss Lucy. -Öppen för vad?
För fysiska upplevelser. Jag håller ögonen på er kusin, miss Lucy.
-Ska hon vara med i er roman? -Engelskan som förhärligas av Italien.
Barbarerna blev förhärligade.
Doften. En äkta doft av Florens. Andas in, kära ni. Djupare...
Varje stad har sin egen doft.
Hur mår ni nu?
-Hur bra som helst. -Då går vi hem.
Ingen anledning att stanna kvar.
Tack, men jag kan gå själv.
Mina fotografier! Jag måste ha tappat dem på torget.
Skulle ni kunna...
Miss Honeychurch!
-Ni klarar inte att gå hem ensam. -Jo då...
Då hämtar jag inte fotografierna. Sitt ned, vänta tills jag kommer.
Märkvärdigt. Italienare är så snälla, samtidigt så våldsamma.
Mr Emerson?
-Jag har aldrig skämts så mycket. -Jag höll själv på att svimma.
Jag ber tusen gånger om ursäkt. Jag vill be er om en tjänst...
...ni vet hur folk skvallrar.
I synnerhet damer, är jag rädd. Förstår ni vad jag menar?
Ni behöver väl inte nämna för någon, om mitt dumma uppträdande?
-Ni slängde bort mina fotografier. -De var dränkta i blod...
Något fantastiskt har hänt.
Tack, än en gång. Olyckorna sker så fort, sen blir man som förr igen.
Inte jag.
Någonting har hänt mig...och er.
Prästerna Beebe och Eager, herrarna Emerson, miss Lavish-
-miss Bartlett och miss Honeychurch åker ut för att se på en utsikt.
Italienare skjutsar dem.
-Nej! -Hon är min syster.
Knappast tillåtet.
-Mr Eager, landskapet är så vackert. -Är hon hans syster så...
-Miss Honeychurch, studerar ni konst? -Studerar människan, som jag?
-Jag är här som turist. -Ibland ser vi er turister som varor-
-som fraktas omkring mellan orterna. Helt beroende av resehandboken.
-Kasta gärna alla i floden. -Ett virrvarr av städer och floder!
Titta där borta, fröken. Villan som ägs av min vän Helen Laverstock.
Till vänster, där borta...
...bor mr Henry Burrage.
Den bäste av amerikaner. Ni har väl läst hans "Medieval Byways"?
-Er far är journalist, mr Emerson? -Han var det tidigare.
-Ni själv? -Vid järnvägen.
Den amerikanska flickan frågar sin far: "Pappa, vad såg vi i Rom?"
"Det var väl där vi såg den gula jycken!"
Nu får det vara nog!
-Missköter han sig med henne? -Låt dem få ha sin lilla lycka.
Skönhet!
Är det er son, det där?
Han läser trosbekännelsen.
En sockerbit till, tack.
Skönhet! Sanning...
-Han säger ja till världen. -En sked...
-Vad är det? -Herrarna leker visst. Lek med dem.
-Nej, jag vill vara med dig. -Jag tar alltid regnsitsarna med...
Lucy, du tar den andra. Jag sitter på backen.
Jag har inte känt av reumatismen på flera år.
-Hon återvände inte till Weybridge? -Hon stannade i Monteriano.
Gjorde hon verkligen...
Lugn. Jag är inte förkyld, men jag har hostat i tre dagar.
-Inte för att jag suttit på backen. -Då letar jag upp mr Beebe.
-Gifte hon sig med italienaren? -I kyrkan. Han var tio år yngre.
Eleanor då!
Min teori är att det är landskapet som skapar alla våra romanser.
Påminner om trakten runt Shropshire, och min semester hos miss Apesbury.
Där du även hade ett äventyr, Charlotte. Neka inte till det.
Mr Eager...miss Honeychurch mår inte riktigt bra.
-Följer du inte med? -Jag promenerar.
Mod och förtröstan. Tror ni all denna elektriska föreställning-
-skall förinta er eller mig? Riskerna att bli träffad är enorma.
Stålknivarna, som kan avleda strömmen, ligger i andra vagnen.
Hur får man tyst på honom?
-Kusken? -Nej, mr George Emerson.
-Jag vet att han pratar. -Man får knappt ett ord ur honom.
Jag har tyvärr stött på den typen förut. De skrävlar om sina bragder.
Bragder?
Jag ska tala med honom.
Nej, min kära Lucy, det bör jag göra.
-Han borde kommit för en timme sen. -Stå inte där, du syns utifrån.
-Jag går till honom när han kommer. -Aldrig på min tid! Du är så ung-
-och inser inte hur karlar kan vara. Vad hade hänt i dag-
-om jag inte dykt upp? Svara mig, vad hade hänt?
-Du dök ju upp! -Nu blev du upprörd.
Jag är för gammal och tråkig för dig. I morgon måste vi med tåget.
Din mor förlåter mig aldrig för mitt misslyckande. Bort från fönstret!
Hon kommer att klandra mig. Givetvis...och med rätta.
-Varför skulle mor få veta? -Du berättar ju allt för henne.
Ni är så förtroliga emot varandra, och vem vill förstöra det?
Det är ju mitt fel...vilket hon också tror om du säger det.
Jag ska inte nämna det för någon.
Vi blir båda tysta som graven. Lägg dig nu, vi ska upp tidigt.
-Vi har inte varit här en hel vecka. -Ni ville ha en vecka.
-Vi är skyldiga för en halv vecka. -Jag förlorar på det här!
Lucy, vi måste packa på en gång!
Jag vill tala lite med er.
- Hemma -
-Varför tjuvtittar du? -Cecil klarar sig inte utan mig.
-Han ville även ha mitt tillstånd. -Vad sa du då?
Nej. Han tyckte det var underbart att Lucy fick gifta sig med honom.
Fåniga barnunge. Du tror du är så helig och ärlig, men icke.
-Hon har accepterat mig. -Så roligt! Käre Cecil...
...välkommen in i familjen.
-Mor! -Lucy...
Mr Beebe...
-Mr Vyse, jag är bjuden på te. -Mat får man här, ja.
-Ett av Freddys ben. -Ingen lovande yngling...
-Så olik sin syster. -Är hon "lovande"?
Är det inte konstigt att hon spelar Beethoven så lidelsefullt-
-och lever så stillsamt? En vacker dag...
...ska musik och liv förenas. Vilket gör henne underbar.
Den dagen är nog här. Hon har lovat att gifta sig med mig.
-Ursäkta, om ni blev chockerad. -Ni skulle ha stoppat mig...
Ska vi gå?
Gratulerar!
Prästen välsignar. Jag hoppas ni blir så lyckliga, som äkta makar.
Nu vill jag ha mitt te.
- Förlovade -
Summer Street blir aldrig sig likt igen...
-Tågservicen har förbättrats. -Man kan ju cykla till stationen.
-Vad om ungmöer som hyresgäster? -Gärna. Om de är bra kvinnor.
Miss Teresa och Catherine Alans, som jag träffade i Italien.
Se upp för kvinnor, sir Harry. Hyr ut till män, om de är renliga.
-Mor kommer att tycka om damerna. -Pensionatet hyste väl dessutom-
-en romanförfattarinna?
Jag har inget yrke. Min inställning är att så länge jag ingen besvärar-
-har jag rätt att göra som jag vill. Ett prov på mitt förfall.
Ledighet är mycket värt.
Lucy, fråga mrs Pool om hennes ben.
-Får Cecil och jag ta en promenad? -Ja. Men smutsa inte ned klänningen.
Vidrigt att förlovning anses vara en allmän egendom.
-Man får väl genomlida det. -Hela deras inställning är fel.
En förlovning - hemska ord - är och bör ses som en privat sak.
-Din filosofiske präst. -Ogillar du även mr Beebe?
Han är bättre än andra.
Jag tänker skriva till fröknarna Teresa och Catherine och de dem-
-att bosätta sig i sir Harrys villa. -Vulgära personer, lika gäster.
-Han är väldigt trevlig. -Han tror sig vara Gud här nere-
-och alla låter sig förföras. -Jag skriver ändå till dem...
Jösses, så tvär du är.
Hemsk tebjudning, hemska människor. Och dig fick man inte rå om...
Italien och London är platserna där jag hör hemma. Anglo-italo...
Jag tror du trivs bättre med mig i ett rum, inte ute på verkliga landet.
Ja, när jag tänker på dig är jag alltid inomhus.
Den heliga sjön.
Pittoresk, men knappast en sjö, utan en pöl.
Freddy älskar att bada här.
Jag brukade också bada här, tills jag blev iakttagen.
-Lucy... -Ja, vi ska väl gå.
Jag vill fråga en sak som jag aldrig frågat förut.
-Hittills har jag aldrig kysst dig. -Nej, det har du inte.
-Får jag göra det nu? -Visst får du det, Cecil.
Förlåt mig.
Människorna som Charlotte och jag träffade var ganska ovanliga.
Vår granne och gamle vän, sir Harry Otway, vill ha hyresgäster-
-och jag tänkte genast på er.
Sir Harry's hus ligger precis mittemot kyrkoherde Beebes kyrka.
Han är överens med mig och skriver i dag om att ni skall tacka ja.
Er kära Lucy Honeychurch.
I Mrs Vyses välförsedda hem
Tack, Rose - det var allt.
-Lucy är så förtjusande. -Hennes musik var alltid underbar.
Hon frågar emellertid aldrig om tjänstefolket eller maten.
-Gift dig med henne i januari. -Hur kunde hon spela Schubert-
-när jag ville höra Beethoven? Men Schubert passade.
Våra barn ska utbildas som Lucy. De ska växa upp bland ärligt folk-
-och skickas till Italien för...att bli skarpsinniga. Sedan London.
Inte en dag senare än januari.
Cecil, älskade.
Du älskar mig i alla fall?
Lucy!
-Jag vill visa fröknarna Alans brev. -De tröttsamma fröknarna.
Som tänker komma hit. Miss Teresa undrade hur ofta slaktarn kommer.
-Försiktigt! -Vilda ungar...
Vill ni inte veta vad fröknarna Alans säger? Nya hyresgästerna.
Inte det namnet. Jag mötte sir Harry i dag som sa-
-att han äntligen hade fått önskvärda hyresgäster...
-Fröknarna Alans, ja. -Anderson.
-Förstod att det blev trassel igen. -Freddy vet inte vad folk heter.
Jo då, Emerson.
-Sir Harry är rena vindflöjeln. -Hoppas det är rätt sorts folk.
-Det finns "rätt" och "fel" sort. -Det här är Cecils vänner.
-Så det är ingen fara på taket. -Vi träffade några Emerson i Florens.
-Konstiga, men rara människor. -Emerson är ett vanligt namn.
-Jag telegraferade bara till dem! -Överdriv inte, Freddy.
Far och son - fadern radikal, sonen full av möjligheter.
Stå stilla!
-Visste du att du var en Leonardo? -De nya hyresgästerna?
-Jag har hittat gäster åt honom. -Jag försökte ju få systrarna Alans.
-Visst föredrar jag dina vänner. -De är totala främlingar-
-som varit i Italien. En knepig far och son som ville bo på landet.
London har ju sin tjusning, men vi längtar efter gröna områden.
Den engelska landsbygden...våta häckar fulla med kvittrande fåglar.
Vi borde ju trivas var som helst, men nu behövs hjälp utifrån.
Vad jag söker är ett litet hus på landet, där George kan hälsa på mig.
Då vet jag! Knappast ett litet hus, snarare en villa.
-Jag kanske kan få ert kort? -Tyvärr. George antecknar adressen.
Sir Harry Otway, i Surrey. Platsen heter Summer Street.
Det har jag drömt om!
En läxa för sir Harry. Blandade klasser - jag tror på demokratin!
Du vet inte vad ordet betyder. Jag tror jag träffat dem förut.
Det är ditt fel, du hade ingen anledning att göra mig till åtlöje.
Du vill hämnas på sir Harry, men på min bekostnad. lllojalt av dig.
Stilla dig, Lucy.
-Jag har en person med mig. -Kommer strax!
Byron...exakt.
"Pojken från Shropshire".
Helt obekant. "Köttets olika sätt". Helt obekant...
Jaså, George läser tyska?
Säkert "gamle" Emerson. Vad gör de där uppe?
En granne - mr Honeychurch.
-Kom med och ta ett bad! -Gärna.
Den bästa öppningsreplik jag hört!
Emerson, det här är Honeychurch. Ni minns systern från Florens.
Trevligt att hon ska gifta sig. Vi känner även mr Vyse, snäll karl.
-George, bada nu. Sen dricker vi te. -Du vill bada då?
Ta med mjölk och honung...och kakor. Härlig trakt, Honeychurch!
En sällsynt tillfällighet. Ingen slump att ni är här, faktiskt.
-Det är Ödet. -Var träffade ni mr Vyse?
-På National Gallery. -Ni kikade på italiensk konst!
Slumpen och ödet. Ni dras, liksom vi, till italienska företeelser.
Ödet - men kalla det gärna Italien, om ni vill.
Ska ni bada?
Var inte blyg!
Underbart!
Hoppa i, mr Beebe!
Du milde!
Vad var det för människor?
Följ mig, mrs Honeychurch.
Akta!
Varför badar du inte hemma? Inte träta nu, Freddy.
Miss Bartletts tröttsamma panna
-Stackars Charlotte. -Likadant varje gång hon skriver.
Allvarligt, det här. Pannan är trasig, badrumscisternen rensad...
Hon borde allt få komma hit. På semester medan rörmokaren jobbar.
Vi har redan fullt med folk.
-Du tycker inte om Charlotte. -Hon går mig på nerverna...
Snälla, gör oss tjänsten att inte be henne komma.
Ingen miss Bartlett.
Elaka är ni...ni har varandra, men stackars Charlotte.
Vattnet avstängt och rörmokare i huset.
Bättre en halvton lägre?
-Lät det inte bra? -Jättefint.
Är det något på tok med Cecil?
Så fort jag pratar, blir han trumpen. Jag ser det på honom.
Jag är varken konstnärlig, litterär eller intellektuell-
-men din far köpte våra möbler. -Cecil förklarade en gång-
-att fula saker upprör honom. -Är det en sak när Freddy sjunger?
-Cecil är en musikalisk person. -Måste han förstöra nöjet för alla?
Lucy, jag vill bjuda hit George Emerson på tennis på söndag.
Han är helt strålande!
Vilket oväsen. Freddy, släpp Lucy!
Hjälper du mig med klänningen?
-Måste vi bjuda hit Charlotte? -Nej.
Nu vill Freddy bjuda hit Emersons.
Och du trivs inte med Cecil.
Ge mig en puss.
Men vill du verkligen ha hit Charlotte så...
-Hon har varit så snäll mot mig. -Puss på dig igen.
Ska jag stänga?
Tack så mycket.
Det står Dorking på biljetten. Det var förra stationen.
Jag får ta en droska.
-Mr Emerson. Vad gör ni här? -Min far bor här. Gick det bra?
Lucy, jag mötte honom på stationen. Jag hade ingen aning...
Marion, så dumt av mig!
-Freddy, betala droskan. -Nej. - Goddag, mr Vyse.
Det här är mr Floyd, en vän till Freddy. Och Minnie...
...mr Beebes brorsdotter.
-Jag vill betala. -Fem shillings, plus en i dricks.
Jag vill göra rätt för mig. Kan någon växla?
-Vem ska ha pengarna? -Vi singlar om det.
Nej, gör inte det. En förlorar ju!
Freddy är skyldig mig 15 shilling, så ni kan ge pundet till mig.
-Varför det, mr Vyse? -15 plus fem shilling blir ett pund!
Varför kunde inte hon betala kusken?
En shilling till kusken. Snällt att påminna mig. - Kan någon växla?
Cecil, ge mig pengarna. Mary får växla den...
Stackars Charlotte!
Mary, har du någon växel?
-Vet han om honom? -Jag har inte berättat för någon.
Här är pengarna...
Så mycket hemskare om mr Vyse fick höra om det från annat håll.
-George har väl delgett mr Emerson? -Han säger inget till någon.
-Ska vi gå ut? -Vänta. Har du talat med honom?
Jag har sett honom.
Tro inte att han beundrar mig. Inte ett dugg.
Freddy, sluta nu!
Lucy! Vem är det som slänger böcker omkring sig?
-Bara en bok som Cecil har läst. -Ta upp den då!
Det är en speciell samling...
Se till att Minnie får en liten slant. Var är hon?
-Jag tycks inte ha någon växel... -Sätt dig, du. Tjusig klänning!
Adjö, var rädda om er!
En romans i Italien
...alltsammas fyller mitt hjärta med oskattbar lycksalighet.
Låst i dödlig strid...
Platsen är Florens. Solnedgång... Solnedgång i Italien.
-Dålig förlorare? -Du är inte så duktig-
-och jag hade solen i ögonen.
Under loggia de Lanzi...
-Vad är titeln? -"Under en loggia" av Eleanor Lavish.
Herre jösses! Minns ni miss Lavish? Undra på att romanen är usel.
-Men man bör väl läsa den. -En absurd utsikt...
-Vad tycker ni om vår utsikt? -Min far vet bara en perfekt utsikt-
-och det är himmelen...
Er far har säkert läst Dante.
-Cecil, läs om utsikten. -Inte när mr Emerson underhåller oss.
Fåniga saker ska läsas högt. Mr Emerson kan ju leta efter bollar.
-Måste jag? -Nej.
Kapitel två...
-Ge mig den. -Nej, det är så fånigt.
Fjärran från tornen i Florens, vandrade hon som i en dröm...
Obemärkt närmade han sig henne. Från hans läppar ingen försäkran-
-utan han slöt henne i sina manliga armar. Nej, inte rätt ställe...
-Ska vi dricka te? -Hellre te än miss Lavish.
Ursäkta.
Charlotte!
Cecil, säg till Mary att göra smörgåsar.
Känner du till miss Lavishs roman? Hjälten och hjältinnan älskar.
Är det bekant? De befinner sig på en sluttning med Florens på avstånd.
Kan inte vara en slump. Hur kunde du berätta det?
Har hon skrivit det i romanen?
-Eleanor Lavish är inte min vän. -Varför berättade du det?
Cecil läste det för mig. Och han förolämpade mig bakom Cecils rygg.
Vad fick dig att berätta det?
Jag förlåter aldrig mig själv.
-Ropa på honom. -Mr Vyse?
Nej, den andre. Den här gången tar jag själv hand om honom.
Ljuga för George
-Mr Emerson... -Ni missade en bra match!
Charlotte, var snäll och stanna. - Mr Emerson, gå ut härifrån-
-och kom aldrig tillbaka igen. -Det kan jag inte.
Gå nu, jag vill inte ropa hit mr Vyse.
Du ska väl inte gifta dig med honom? Jag hade ingenting gjort-
-om Cecil varit annorlunda, men han kan inte lära känna en kvinna.
Han vet inte vad en kvinna är. Han vill bara ha dig att titta på.
Att äga och visa upp. Han vill inte att du lever, han älskar dig inte.
Men jag älskar dig, med dina egna tankar, även när jag kramar dig.
Miss Bartlett, ni hindrar oss väl inte den här gången?
Man har sån tur när man finner det rätta. Rena välsignelsen.
Att jag ska bli Cecils hustru är alltså oviktigt?
Det fantastiska har hänt oss och ingenting får stoppa oss igen.
-Det måste du förstå. -Vet inte vad du pratar om.
Gå nu...
-Jag skulle inte ha lyssnat på dig. -Du har inte lyssnat.
Gå härifrån!
-Inte ett ord till! -Sluta...
Lägg dig inte i en gång till.
-Det går inte. Låt mig få gå. -Låt mr Emerson gå, Charlotte.
-Jag förlåter aldrig mig själv. -Du förlåter dig alltid.
Varför får Italien kvinnliga författare att bli så absurda?
-Lucy, vi hinner spela lite till. -Mr Emerson måste gå.
Cecil, du kan väl spela? Det är Floyds sista dag.
Freddy, som du sa i morse: Vissa duger bara till att läsa böcker.
Ljuga för Cecil
För att jag inte spelade tennis med Freddy?
-Jag spelar aldrig tennis. -Det var sista halmstrået.
Jag kan inte gifta mig med dig. Vi är för olika!
Jag älskar ju dig.
-Och jag trodde du älskade mig. -Nej.
Jag trodde det först. Förlåt.
Och du älskar inte mig.
Jag är bara något du äger, en målning - en Leonardo!
Men jag vill vara mig själv.
Nu slutar vi, annars säger jag bara saker som jag får ångra sen.
Du älskar mig tydligen inte.
Det skulle hjälpa en smula, om jag visste varför.
Du kan inte känna någon, minst av allt en kvinna.
Menar inte exakt så, men du ställer bara massa frågor.
Du vill ha mig som intresse, därför bryter jag förlovningen.
Det är sant.
Du är så annorlunda, som om du hade en ny röst.
-Tro inte att jag älskar nån annan. -Nej, jag menade bara-
-att du har en ny kraft inom dig. -Slår man upp förlovning tror alla-
-att man vill ha någon annan. Det är vidrigt, brutalt!
-Jag är helt förkrossad. -Nu lägger vi oss, tycker jag.
Låt mig göra det där.
Jag måste faktiskt tacka dig för vad du gjort.
För att du visat mig vad jag egentligen är.
Jag beundrar ditt mod.
-Vill du skaka hand med mig? -Naturligtvis.
God natt. Jag beklagar.
Tack för att du tar det så bra.
Eftersom dagarna blir allt kyligare och vi ännu ej har eget hem-
-vill min syster till ett varmare klimat. Doktorn har ordinerat-
-ett speciellt hälsobröd åt henne, men det kan vi ju ta med oss...
Ni är ute och går? Jag ska visa miss Honeychurch ett så fint brev-
-från fröknarna Alans. Lyssna. Florens gjorde min syster gott-
-så vi kanske provar Aten i vinter. Romantiskt, visst?
-Har ni träffat systrarna Alans? -Aldrig.
Jag har aldrig bevistat Grekland och har inga planer på det heller.
En tändsticka?
Grekland är ingenting för oss. Adjö.
Mr Beebe, tändstickorna!
Lucy vill inte gifta sig.
-Är jag välkommen? -Visst.
Nej, Charlotte, inte saxen.
God middag!
En sån röra, säger jag!
-Alla är så hemska. Jag vill ha te. -Hämta kläderna så går vi.
Jag och Minnie går till värdshuset. Vill miss Bartlett följa med?
Tack. - Men jag måste hjälpa dig.
Ljuga för mr Beebe, mrs Honeychurch, Freddy och tjänstefolket
Systrarna Alans tänker åka på en spännnande resa till Grekland.
Vi reser inte längre än till Aten, men vet ni något bra pensionat-
-i Konstantinopel, är vi tacksamma. - De borde resa jorden runt.
Miss Honeychurch, er bror har berättat...
Har han?
Mor, Charlotte, Cecil, Freddy, ni...
-Ni har säkert gjort det rätta. -Systrarna far utomlands...utmärkt!
De börjar i Venedig och sedan ångbåt nedför kusten.
Skulle Freddy komma tillbaka? Inget skvaller, tack.
-Önskar jag fick följa med utomlands. -Kan er mor avvara er så snart?
Jag måste komma bort. - Charlotte, systrarna ska till Konstantinopel!
-Inte längre än till Aten. -Har alltid velat åka dit.
Skulle Minnie och jag kunna locka med er på te?
Hjälp mig att övertala mor. Jag måste resa någonstans.
Innan alla får veta att förlovningen är bruten. Han får inte tro något.
-Inget skvaller, men till Grekland? -Trodde du skulle säga till mor-
-att jag måste resa till Grekland. -Jag vill bara ditt bästa.
Snälla, gör som jag säger.
Varför såg hon ut så där? Som Charlotte Bartlett.
Hon är Charlotte Bartlett.
Sången låter förskräcklig.
-Marion...Lucy har en plan. -En tragedi, allting ramlar ner!
Systrarna Alans reser till Grekland. Lucy vill följa med till Aten.
Och sedan fortsätta...
Ta gärna allihop, men lämna kvar Thoreau tills jag reser.
Vi tyckte aldrig om huset.
Jag får inte missa tåget. Flyttkarlarna tar resten.
Du får inte anstränga ryggen. Onödigt att jag kommer till helgen.
Jag hämtar dig veckan därpå.
Så skönt att fräscha upp sig på tåget. Men det där vet du ju om.
Så snällt av mr Vyse att låta dig åka. Han kanske kommer senare.
-Vi ses när han vinkar av dig. -Lucy vill inte bli avvinkad.
-Ni ska väl inte gå? -Vi har ett tåg att passa.
Vi skriver och skickar vykort från alla platser.
Så var det avklarat.
Jag förstår mig inte på det. Du blev av med Cecil, tack och lov.
-Men varför inte utlysa det? -Inte förrän jag lämnat England.
Varför såg inte Lucy ut som...
Önskar du avslutade meningarna.
-Hon såg inte ut som blivande brud? -Hur ska en sån se ut?
Vet inte, men hon saknade något. Teresa, hon saknade utstrålning.
-Vad händer med era grannar? -Flyttning. Mr Emersons reumatism...
-Han sitter här inne. -Kan jag vänta här på frun?
Ja. Jag måste till kyrkan.
-Tråkigt med reumatismen. -George är så ledsen.
-Han borde ha berättat det. -Om vad som hände i Italien?
-Det tänkte han inte göra, sa Lucy. -Jag fick veta det i söndags-
-att han älskar henne.
-Slå er ned. -Jag tycker jag hör vagnen...
Sitt ner, kära ni.
Alla har ljugit, utom George. Nu ska miss Honeychurch gifta sig...
Hon har slagit upp förlovningen, i största hemlighet, förstås-
-och vi vill inte utlysa saken. -Ibland ska man prata högt!
Sätt er tillrätta, vet jag! Ta den här...så ja.
Hon ska inte gifta sig med mr Vyse?
Varför till Grekland?
Du har tröttnat på ditt hem, och på Freddy och mig.
Jag har inte tröttnat på hemmet, men i fortsättningen vill jag-
-besöka London oftare. Och kanske dela våning med en annan flicka.
Jag får mina pengar nästa år.
Skriva maskin är inget arbete.
-Jag var månne för snabb med orden. -Du låter som Charlotte Bartlett!
Vi är inte ett dugg lika.
Kan vi fälla ner suffletten?
Suffletten!
-Ska huset hyras ut på nytt? -Sir Harry söker nya gäster.
Stackars Emersons - det tycker både Freddy och jag...
En sån ordentlig familj.
Ingen Charlotte. Gå och titta om hon är hos mr Beebe. Skynda dig.
Hörde du vad jag sa?
Ljuga för Mr Emerson
-Allt är mr Emersons fel, säger han. -Han skulle lita på kärleken.
Älska och gör vad du vill, sa jag. Så allt är mitt fel.
-Vart ska du gå? -Din mor skulle hämta mig-
-och folk ska inte behöva vänta.
Var är Lucy? Mary blir så sur, om fiskpajen blir förstörd.
Jag vill inte diskutera er son. Han har misskött sig hela tiden.
-Han har uppträtt avskyvärt. -Han försökte vid fel tillfälle.
"Avskyvärt" är ett för starkt ord. Ingen idé att prata.
George ska ta mig med till London. Han står inte ut här.
-Om han får se eller höra er... -Res inte. Jag ska till Grekland.
-Ni får inte lämna huset. -Varför ska ni till Grekland?
Ni verkar förvirrad. Som om skälet till att ni reser till Grekland-
-och slår upp förlovningen...är att ni älskar George.
Ni är bedrövad, precis som George. Nu har jag fått er att gråta!
Jag har redan köpt biljetter. Det är omöjligt...
Det omöjliga består i att älska och att skiljas.
Ni älskar George, som han älskar er.
Visst gör jag det - vad trodde ni?
Mor ropar på mig. De litar på mig.
Varför det? När ni lurat alla inklusive er själv.
Charlotte, sitt här.
-Ena veckan Italien, nästa Grekland. -Resan kanske inte blir av...
Kära Charlotte. Efter att ha förlorat vårt bagage två gånger-
-kom vi så fram till Florens. Pensionatet är sig precis likt.
Signoran terroriserar personalen, gästerna är en ny uppsättning-
-av fröknarna Alans, miss Lavish, mr Beebe och Charlotte och Lucy.
-Vi skulle få rum med utsikt. -Jag talar med signoran i morgon.
Orättvist! Första gången i Florens ska man väl ha rum med utsikt?
Vi har utsikt.
Kyss mig igen.
Jag läser.
-Vad läser du? -Det är från Freddy.
Dummern tror att han har blivit förnäm. Alla visste ju om-
-att vi skulle resa bort till våren.
Text hämtad från www.Undertexter.se